Basert på en sann historie
Kl. 03.30
Hun er garantert eldre enn mora mi.
Drep meg hvis jeg gjør dette når jeg er så gammel.
Jeg kan drepe deg nå hvis du spør fint.
Vi får ikke spise og drikke her.
Nei.
Dra til helvete.
Hva sa du?
Jeg tror jeg sa: "Dra til helvete."
Pakk sammen.
- Jeg er nesten ferdig med dokumentet. - Nå.
Kom igjen.
Når ble du kresen?
Drosje!
Takk.
Men så var det ingen igjen.
Og jeg stod der alene.
Og hvor lenge til du gir ut neste bok?
Godt spørsmål.
Så overraskende.
Du inviterte meg jo.
Du svarte ikke.
Garderobe?
På min fest kastet vi jakkene på senga.
Godt å se deg også, Lee.
Du har ikke ringt meg tilbake, og jeg...
Jeg har nye ideer.
Var det derfor du kom?
- Ja. - Ja vel, jeg er glad du er her.
Prøv å kose deg.
Jeg liker intervjuer. Misforstå meg rett.
Skulle bare ønske at du kunne få alle unnagjort på én gang.
Har du lest den? Den var...
Jeg har ikke gått en dag uten å skrive på 25 år.
Og sliter du noen gang med å begynne?
Jeg tror ikke på skrivesperre.
Har du aldri opplevd det?
Skrivesperre er et begrep forfattermiljøet fant opp
for å unnskylde latskapen sin.
Jeg lykkes bare fordi jeg har innstillingen og utholdenheten
til å sette meg og få jobben gjort.
- Det er enkelt. - Drittsekk.
Motviljen hans mot lineære fortellerstrukturer er direkte makaber.
Det var raskt. Har du spist skikkelig?
Kan du ringe meg tilbake denne uka?
Ja. Vi får se.
Jeg jobber med mange fascinerende prosjekter.
Jeg trenger bare at agenten min ringer tilbake.
Jeg tror ikke verden venter på nok en Fanny Brice-biografi, Lee.
Og vi er kanskje uenige om hva som er fascinerende.
God natt.
Hvorfor har du omtrent oppbrukte ruller med toalettpapir
i skapet på badet?
Så gjestene får en full rull.
Det er gærent, Marjorie.
Jeg har mistet lappen, men det er kåpa mi.
Der på enden.
Ha en god kveld.
Det er mye å tenke på. De er jo søskenbarn.
Det er ikke uvanlig. Bestemor og bestefar var også det.
Ja, og se på oss.
Kom, Jersey.
Jeg har favoritten din. Jeg har reke til deg.
Kom igjen. Det er favoritten din.
Du skylder oss fortsatt penger, Ms. Israel.
Ja, jeg vet det.
Men hun er veldig syk og veldig gammel.
Beklager, men legen sa at du må betale minst halvparten
før jeg utfører noen prøver.
Avgir ikke dere en legeed?
Du skylder oss 82 dollar.
Herregud. Jøss.
Hvis hun kom ut, hadde hun sett dette.
Greit, jeg har 14 dollar.
Beklager, men jeg kan ikke.
Vi trenger halvparten.
CROSBY STREET BOKHANDEL
Drittsekk.
Greit. Bare disse.
Kom igjen. Jeg drasset dem med meg helt hit.
Du kan få to dollar.
Jeg vil ikke ha resten.
Jeg trenger ikke engang så mye. Jeg vil bare ikke bære dem med meg.
Jeg har en syk katt, og jeg...
Jeg vil ikke ha dem, sa jeg. Det står andre i kø.
Du trenger ikke være så respektløs.
Greit? Jeg har faktisk båret bøkene mine hit.
Og hvem er du?
Lee Israel.
Ms. Israel. Vi har eksemplarer av din siste bok der borte.
75 % SALG
Du er en frekk liten apekatt.
- Fjern søpla di fra disken min. - Nei!
- Ms. Israel? - Hei, Andrei.
Det har gått tre måneder.
Ja. Beklager. Jeg jobber med det.
Jeg vil ikke ringe ledelsen.
Kan du gi meg litt tid? Jeg...
Jeg har det vanskelig og mistet akkurat jobben.
På grunn av alderen, tror jeg.
Du har vært her lenger enn meg,
og du har vært snill mot mora mi.
Bare skaff dem snart.
Det skal jeg.
Absolutt. Takk.
Du, i mellomtiden...
Tror du at du kan sende en skadedyrutrydder opp til meg?
Det er ulidelig mange fluer der.
God ettermiddag, kjære deg.
Hei, Jack, kjekken.
Kan jeg få en øl?
Jeg vet ikke, jeg. Kan du det?
Lee Israel?
- Jack Hock. - Jøss.
Sist jeg så deg... Takk.
...var vi begge behagelig fulle på et grusomt bokslipp.
Ikke sant?
Det kommer sakte tilbake til meg.
Hva vil du ha?
Du er en venn av Julia noe...
- Steinberg! - Ja.
Hun er ikke agent lenger. Hun døde.
Gjorde hun? Herregud, så ungt.
Kanskje hun ikke døde.
Kanskje hun flyttet tilbake til forstedene.
Jeg forveksler dem alltid.
Nei, det stemmer.
Hun giftet seg og fikk tvillinger.
Bedre å ha dødd.
Absolutt.
Jeg bleket akkurat tennene.
Hvordan ser de ut?
Hvorfor det?
Tenner er avslørende.
- Greit. - Får jeg spandere en drink?
Selv om du er den flotte forfatteren?
- Takk. - Craigy?
- Jepp? - Gi henne påfyll.
Jeg prøver å huske den festen du nevnte.
Og det er noe som stadig dukker opp.
Jeg vet at noe skjedde, men jeg husker ikke helt.
Vonde reker?
- Vær så god. - Jack Hock, sa du?
Det er meg.
Rebellen.
Jack Hock, stor kuk.
Jeg husker det nok.
Hvordan har du hatt det?
Jeg kan skryte av at jeg er bannlyst fra Crosby Street bokhandel.
Jeg er bannlyst fra Duane Reade.
Alle sammen.
Jeg har et lite naskeproblem.
Det er lenge siden nå,
men av en eller annen grunn er jeg veldig gjenkjennelig.
Og nå må jeg ta bussen for å kjøpe sjampo og smertestillende.
Jeg tuller. Duane Reade er ikke den eneste rodeoen i byen.
Du pisset i et skap.
- Hva gjorde jeg? - Du pisset i et skap.
Nå husker jeg det.
Alle snakket om den kjekke, engelske herremannen.
Neimen, takk.
Som var så dritings
at han forvekslet skapet og dassen.
Du ødela pels verdt flere tusener.
Altså, jeg...
De gamle kjerringene ble helt slått ut.
De ekle pelskåpene deres som dryppet av piss.
Hunder fulgte etter dem hjem.
Bra at noen syntes det var morsomt.
Enkelte sluttet å snakke med meg etter den kvelden.
Til helvete med dem.
Skål.
Har du jobb, Jack Hock?
Her og der.
For det meste der.
Jeg har litt god kokain, hvis du er interessert.
Det er jeg ikke.
Herregud, jeg har det ikke hele tida.
Man må gjøre det man må.
Samma det, du kan ikke dømme.
Du er full klokka 16.00.
Jeg er ikke full.
Og det heter "samme det", ikke "samma det".
Samma det, nå drikker vi videre.
Dagen er ung.
Hei!
Skal du av på neste stopp?
79th. Du?
Ja, jeg går av der.
Fungerer for meg.
Jeg tror jeg så deg på Zabar's en gang.
Du skrek til noen.
De har grusom kundeservice.
Jeg handlet der i årevis.
De har kjempegodt brød.
Det er nydelig.
Det er kjempegodt.
Så godt.
Jøss.
Det er fyren.
Hvem?
Drittsekken fra Crosby Street bokhandel.
Nei.
- Hva er sjansen? - Jeg elsker lukten din.
Penn og papir. Skynd deg.
Hvorfor det?
- Kom igjen. - Jeg har... Vent. Jeg...
Har det!
Her bor jeg.
Fint sted.
Pleide å være finere. Hva med deg?
Noen kvartaler unna.
Så...
Jack, dette var ikke utrivelig.
Ses vi morgen?
Ja.
Twelvetrees bokhandel
"Lee, i dag skulle det være Esquire-fotoseansen med Spence.
Dette er vanskelige dager.
Takk for sympatien og forståelsen.
Deres ærbødige, Kate.
"PS: Tilgi flekkene. Jeg gråter støtt."
For en nydelig unnskyldning.
Dette er veldig spesielt. Hvorfor vil du selge det?
Rot.
Jeg er ikke særlig sentimental.
Til og med håndskrevet.
Er du den ekte Lee Israel?
Finnes det falske?
Jeg har lest biografiene dine.
- Har du? - Du skriver så flott.
Takk.
Du bør kanskje minne forlaget mitt på det.
Brevene hennes er vanligvis like intime som Gule Sider,
men dette er fint.
Hva med 175 dollar?
Flott.
Jeg ringte deg. Du ringte ikke tilbake.
- Skal jeg ta det personlig? - Hvorfor ikke?
Da hadde jeg aldri stått opp igjen.
Heldigvis for meg gjorde du det.
Jeg kommer bort til deg.
Jeg er ikke flink til å tolke sosiale tegn.
Whisky og soda, Craig,
- og jeg spanderer hans neste. - Skal bli.
Det ser bedre ut.
Skriver du ikke en ny bok?
Om Fanny Brice.
Hvem?
Fanny Brice.
Sin tids beste revy-komiker.
Sikker på at du er soper?
Ja.
NEW YORK OFFENTLIGE BIBLIOTEK
Kjære Elaine. Nok en høst, nok en tur øst
Kjære Elaine, Om du ikke har lest det alt,
Jeg fikk nylig vite at kusinen min, Sidney,
eide denne nydelige godbiten.
Og jeg tenkte du kanskje var interessert.
Fanny Brice. En av favorittene mine.
Jeg skriver en ny biografi om henne.
For en morsom tilfeldighet at kusinen din hadde dette!
Sa hun ikke: "Galt er for andre"? Jeg elsker det.
Ja, det sa hun.
Så hva synes du?
Jeg tror jeg kan selge dette.
Jeg kan gi deg 75 dollar.
Å.
Jeg kan gi deg mer for bedre innhold. Det er bare litt tamt.
Det er sant.
Tror du at du kan betale kontanter?
Jeg kan sjekke om jeg har nok.
Godt å høre at du skriver en ny bok.
Jeg blir den første kjøperen.
Hørte du at Tom Clancy får betalt tre millioner dollar
for å skrive mer høyrevridd macho-dritt?
Tuller du? Får den skrythalsen tre millioner?
Bare man var en hvit mann som ikke vet at han bare snakker dritt, hva?
Jeg har prøvd å skrive litt. Noveller.
Jeg vet bedre enn å tro at de er gode.
Utrolig at jeg innrømte det. De er sikkert grusomme.
Kanskje.
Eller kanskje ikke.
Jeg kan ta en titt.
Er det sant?
Med ærlige tilbakemeldinger.
Jeg tror deg dessverre.
75 dollar.
- Miss Israel! - Jeg hørte de gir Tom Clancy
tre millioner dollar for å skrive mer rødbeising-propaganda.
Lee, morgenen min har vært lang nok allerede.
Han er en svindler.
Hva er poenget ditt?
Han drakk sherry på festen din.
Ingen forfatter med selvrespekt drikker sherry.
Herregud, Lee.
Du må skaffe meg et forskudd på Fanny Brice-boka.
Du må skaffe ti tusen dollar.
Jeg ligger månedsvis etter med husleien, og katten min er syk.
Er det ikke derfor jeg har agent?
Jeg kan ikke skaffe et forskudd uten videre.
Hvorfor får den selvgode dritten tre millioner,
mens jeg ikke kan få ti tusen? Er du så dårlig som agent?
Toni, kan du lukke døra?
Ms. Israel og jeg må diskutere et følsomt tema.
Ja, gudene forby at du må høre en voksen samtale, Toni!
Du kan få tre grunner.
Én: Tom Clancy er berømt.
Her kommer det!
Du har skrevet et par vellykkede biografier,
og du har klart å forsvinne bak emnet ditt,
men på grunn av det vet ingen hvem du er!
Fordi jeg gjør jobben min.
To: Tom Clancy er med på alle radioprogrammer.
Han er med på Larry King. Går på alle signeringer.
Han spiller spillet.
Mens du har ødelagt alle bruene jeg har bygd for deg.
Det er ikke poenget. Jeg skriver godt!
Tre: Ingen vil ha en bok om Fanny Brice.
Det er ingenting nytt eller sexy med Fanny Brice.
Jeg kunne ikke skaffet et forskudd på 10 dollar for det emnet.
Jeg hadde en New York Times-bestselger.
Det må bety noe.
Lee, jeg har kjent deg lenge,
og tro meg, det gjør meg vondt å si dette.
Så si hva jeg skal gjøre, Marjorie.
Jeg må gjøre noe.
Jeg tar imot alt. Artikler, kjeksbokser.
Greit. Du har to muligheter.
Du kan enten bli et snillere menneske, ta på ren skjorte, slutte å drikke,
- si "vær så snill" og "takk". - Nå må du faen meg gi deg.
Så det skjer åpenbart ikke.
Eller så kan du ta deg tid til å gå ut og bli kjent.
Så kan jeg kanskje ordne at du får betalt for arbeidet ditt igjen.
Og hvordan skal jeg gjøre det?
Jeg er en 51 år gammel kvinne som foretrekker katter fremfor mennesker.
Det er ikke akkurat nytt og sexy, med dine ord.
Skriv boka di med din egen stemme.
Du har truet med det i ti år.
Gjerne, Marjorie, men jeg har regninger å betale.
Og ikke alle har en eksmann som ga dem en klassisk seksroms på Park!
Som berømt kan man være en drittsekk,
men som ukjent kan du ikke være sånn en kjerring, Lee.
Ingen vil betale for forfatteren Lee Israel akkurat nå.
Jeg foreslår at du går ut og finner en annen måte å tjene penger på.
Nå setter jeg meg faen meg for å skrive.
"PS:"
Jeg har fått nytt barnebarn, og han har min gamle nese.
"Må jeg la ham arve litt ekstra for reparasjoner?"
Ja, jeg kan absolutt få mye mer for dette.
PS-en gjør det uvurderlig.
Hva med 350 dollar?
Én av hver to ganger daglig, i maten hennes.
Infeksjonen går nok over om en dag eller to,
men fortsett med pillene.
Det stabiliserer henne.
Og her, mora di trengte litt melk.
Takk, Miss Israel.
Bare hyggelig.
Du er fin på håret.
Gi deg.
Har du fortsatt problemer med insekter?
Ja, det er fælt. Døde fluer overalt.
Jeg tar meg av det.
Takk.
NOËL COWARDS SAMLEDE VERKER
Min kjære Billy,
Jeg må dessverre takke nei til invitasjonen,
siden Marlene vil ankomme denne helgen.
Den utspekulerte gamle tyskeren forblir en av mine kjæreste venner,
til tross for hennes anlegg for å klage til kjedsommelighet om alderen sin,
som om hun var den første vakre kvinnen Tiden hadde fordervet.
Deres ærbødige, Noël.
Velkommen.
God ettermiddag.
Jeg vet at dere selger samlegjenstander og førsteutgaver.
Gjelder det også maskinskrevne, underskrevne brev?
Ja, alt det.
Hvordan kan jeg hjelpe?
Jeg lurte på om disse kunne være interessante?
Disse er fantastiske. Jeg er svært interessert.
Fetteren min var samler.
Han ba meg hjelpe med å selge noen av skattene hans
så han har råd til middager i Palm Beach.
Det er vanskelig å finne brev som virkelig gir
en smak av forfatterens personlighet,
men disse gjør det.
Ja. Det syntes jeg også.
Han er en veldig vittig mann.
Jeg kan gi deg 200 dollar for dem. Hva sier du?
Jeg kan nok få det dobbelte andre steder, så...
Greit.
Du har sikkert rett.
Si hva du vil ha.
400 dollar virker rettferdig.
Greit.
Har du tilfeldigvis kontanter?
Fetteren min har avsluttet alle kontoene sine.
Det er komplisert.
Jeg tror jeg har det.
Og hvis du kommer over noe annet, ta det med.
Jeg har eksklusive kunder som ofte kommer,
eller så ringer jeg dem om jeg har noe jeg vet de vil like.
Ja visst.
Faktisk har jeg en kjøper som faktisk kjente Mr. Coward.
Han kommer til å elske disse.
Jaså?
Så flott.
Greit.
CROSBY STREET BOKHANDEL
Crosby Street.
Jeg ser etter den høye fyren. Han som kjøper bøker.
Dette er ham.
Hallo, gudskjelov.
Dette er Lillian Schuster fra fjerde etasje.
Det er en nødssituasjon. Bygget brenner!
Herregud!
Kommer du deg inn i bygget?
- Hunden min er der. - Nei!
Det står flammer ut vinduet ditt.
Det likte jeg.
Gå, gå!
Du lager gode stemmer.
Vet du, jeg er helt blakk. Har du litt penger?
Vi drikker for å feire, ikke for å sørge.
Vanskelig å se forskjellen med deg.
Ikke vondt ment.
Jeg har funnet en måte å betale regningene på uten å bli dassgraver.
Og det føles godt.
Skål, da.
Skal du fortelle meg hvordan?
Nei. Du hadde blitt for sjokkert.
Jøss!
Du kjenner meg åpenbart ikke godt.
Enkelt ting bør man holde for seg selv.
Selv om de er geniale.
Kom igjen! Fortell!
Herregud!
Kan du holde på en hemmelighet?
Ingen å si det til. Vennene mine er døde.
Ved et uhell befinner jeg meg i en nokså
kriminell posisjon.
Jeg kan ikke forestille meg hvilke forbrytelser du kan være innblandet i.
Utenom moteforbrytelser.
Jeg pynter på
dokumenter, for å si det sånn.
Forfalsker du sjekker?
Nei.
Litterære brev av store forfattere.
Ingen sjekker, ingen penger, bare brev?
Du forstår ikke verden som handler med
litterære samlegjenstander.
Kanskje ikke.
Men så spennende å forfalske papirstykker som havner hvor?
Bibliotek?
Nei, jeg selger dem til samlere.
Hvor mye får du for dem?
Vet ikke hvorfor jeg sa det.
En bortkastet hemmelighet.
Skulle funnet en stein og sagt det til den,
for den hadde reagert bedre.
Hvem andre har du sagt det til?
Du er ikke den eneste uten venner.
Nei. Jeg husker at du hadde noen.
Vi slo opp. Hun var så slitsom.
Hvordan det?
Hun ønsket seg ting.
Hva da? Penger?
Nei.
At jeg skulle høre på problemene hennes, bli venn av hennes venner
og slike ting.
Så frekt.
Jeg har ikke hatt et forhold på årevis.
Vanskelig å møte noen i min alder. Jeg mister håret.
Tror ikke det er grunnen.
Var ikke dette...
En av setningene var spesielt vittig, synes du ikke?
Den er flott. Elsker måten han skriver på.
Dorothy Parker også. Skarp humor, ikke sant?
Skarp humor er religionen min.
Jeg klarer det ikke. Men det passer for deg.
Hjelper ikke særlig med forhold.
Det er sikkert ikke sant.
Skal vi gjøre opp?
Ja.
Vet det. Kontanter.
Nummeret mitt står her.
Eller, nummeret til butikken.
Hvis du er i nabolaget
og vil ta en drink eller en kopp kaffe en gang.
Høres bra ut.
Det vil jeg gjerne.
Du ser jævlig ut.
Samme til deg.
Du ser på husleien for en måned.
Hvem er Marlene?
Det uttales Marlene.
Vet ikke hvorfor jeg viser deg noe.
Hvor mye fikk du?
400 dollar for to.
Det er litt mer enn jeg akkurat tjente.
Hva?
Jeg solgte akkurat litt kokain.
Her? Til hvem?
En tosk. Mest avføringsmidler.
Han gikk akkurat.
Hold meg unna de lyssky handlene dine.
Hallo, mine damer.
Det er fornærmende.
Får jeg spørre...
Hvor søt er kanelbollen deres?
Den er perfekt.
Hvis du ikke liker den, kan jeg spise den.
Jeg tar en kaffe.
- Og kan du varme den? - Selvsagt.
Hvordan skal du spise den med pikken hans i munnen?
Det viktigste først.
Herregud, du er skamløs.
Han begynte.
- Bare forsyn deg. - Greit.
Så nå har vi begge to litt penger.
Hva skal vi gjøre?
Hva mener du?
Gamble? Shoppe? Drikke?
Du danser vel ikke?
Til forskjell fra deg foretrekker jeg å bruke pengene mine godt.
Som på dagligvarer eller til ly fra været.
Jeg tenkte bare at vi kunne gjøre noe.
Livet er jo så kjedelig.
Vi setter oss.
Takk.
Og neste sang er for de agorafobe narkomane
som ikke kunne komme i kveld.
Vi trenger ikke bli her lenge.
Én drink?
Jeg liker det. Det er bra.
Whisky og soda?
Jeg er jo her.
- To whisky og soda, takk. - Skal bli.
Syng det ut!
Det er ikke verdt halvparten.
Det er en rettferdig pris.
Som du ser, er signaturen her.
Boka koster 60 dollar.
Sikkert egentlig verdt rundt 150 dollar.
Jeg håper de har sprit.
Det har de så visst ikke.
Kanskje du finner litt kokain.
Hvor mye koster det?
200 dollar.
Hvordan vet du at han skrev under?
Det er autentisert.
- Av hvem? - En autentiserer.
Dumme tosk.
Se, kort.
- Hallo. - Hei.
Hei, Carl.
Hei.
Morsom, er han ikke?
Genial.
Så morsom.
Se på denne skjønnheten.
Jeg fikk det akkurat.
Dorothy Parker.
Jøss.
Jeg ble født 30 år for sent.
Jeg er helt enig.
Hvor mye koster det?
Vi skal ikke kjøpe. Vi kikker bare.
Ikke noe problem. Jeg ber om 600 dollar.
Jøss!
Men hvis du blir fristet, pass på å gjøre hjemmeleksa di.
Ikke alle forhandlerne er like kritiske som oss.
Jaså?
Enkelte bryr seg mer enn andre om å få de ekte sakene.
Sånn i tilfelle, hvem burde vi passe oss for?
Ham.
Med sløyfen?
Jeg hadde holdt meg unna ham.
Du er for stor i kjeften.
- Hva sa jeg? - For mye.
Bra. Han er nesten ferdig. Vi drar hjem til deg.
- Kom igjen. - Endelig. De fluene gjør meg gale.
Det lukter grusomt.
Jeg kommer tilbake når det er ryddet opp.
Hva foregår der inne?
Hva? Ingenting.
Det lukter skikkelig ille.
Ja, tror du at jeg er døv?
Jeg hørte dem.
Herregud, jeg kan rydde litt.
Det er greit. Kom igjen.
Slipp meg inn. Jeg kan hjelpe.
Herregud!
Herregud.
Det var det siste.
Jeg trenger en pause.
Hallo?
Hallo? Elaine?
Hvem er dette?
Du ringte meg.
Hva heter du?
Harrison Ford, for faen.
Hvem i helvete er du?
Roush Agency.
Er Marjorie der?
Det er Lee Israel som ringer.
Beklager. Hun er ikke tilgjengelig akkurat nå.
Skjønner.
Kan du gi henne en beskjed om at jeg ringte?
Takk.
Roush Agency.
Ja, jeg har Nora Ephron på tråden.
Ja visst, bare et øyeblikk.
Nora, hallo.
Passer det?
Selvsagt. Så flott å høre fra deg.
Din stjerneknuller!
Er det ett ord eller to?
Hvem er Elaine?
Det raker deg ikke.
Det ser bra ut. Synes du ikke?
Nydelig.
Greit, Miss Parker. Det blir 35,50 dollar.
Kjære Joshua, Alan ba meg skrive og unnskylde meg.
Jeg har en fyllesyke som burde stilles ut på museum.
Jeg må ha sagt noe grusomt.
For å spare meg slik anstrengelse i fremtiden,
vurderer jeg å ordne små brev med:
"Kan du noensinne tilgi meg? Dorothy."
Men frem til da, kan du noensinne tilgi meg? Dorothy.
Kjære Joshua, Alan ba meg skrive og unnskylde meg.
Kjære Ralph. Kjære venn.
Kjære Timothy. Kjære Germaine...
Gertrude Stein hadde rett om rosene,
men hun tok helt feil om California.
Hun sa det ikke var noe "der" der.
Men jeg kan si deg at det er det.
Hilsen Dorothy Parker.
Kjære Edith, det fryktelige fjolset,
den tyranniavhengige Joe Kennedy ødela Gloria Swanson
ved å lokke henne bort fra Paramount...
Kjære Sidney, jeg ante ikke at du kjente Dottie Parker.
Et tragisk tap, men hun hadde vært døende i flere tiår.
Enten det skyldtes alkoholen, kjemien eller karakteren hennes...
Hva er du nå? Servitrise?
Nei, jeg rante en bank.
Miss Israel.
Hvordan går det, Mrs. Ungur?
Takk for kjeksene.
Gode kjeks, ikke sant?
Ikke like gode som sjokolade-babkaen, men gode.
Det må jeg huske.
Be sønnen din være snill med meg, hva?
Kan vel ikke kaste en gammel hund ut på gata?
- Kjærlig hilsen Lillian Hellman. - Hilsen Edna Ferber.
- Dorothy Parker. - Judy Holliday.
- Louise Brooks. - Marlene Dietrich.
Deres ærbødige, Noël Coward.
EAST VILLAGE BOKHANDEL
Er du Lee?
Miss Israel.
Alan.
Så hva har du?
Vittig, ikke sant?
Hun var ganske frekk.
Jeg tror hun hadde veldig stor personlighet.
Hun likte damer også, har jeg hørt.
Er du sikker på at disse er ekte?
Jeg antar det.
Folk flest tror på alt du sier til dem uansett.
Og folk elsker slikt.
Jeg skjønner det ikke selv.
For Fanny Brice, Noël Coward og Dorothy Parker.
Måtte geniet deres leve videre.
Og for Lee, en genial forfatter som faktisk fortsatt lever.
Det kan diskuteres.
Hadde det ikke vært utrolig om, etter at du døde,
folk solgte brevene dine?
Hvorfor skulle jeg ønske det?
De fleste dødelige forsvinner bare.
På denne måten finnes du fortsatt.
Nei. Hvem bryr seg vel når jeg dør?
Jeg vil bare at noen skal mate katten min.
Jeg kan mate katten din.
Takk.
Har du skrevet om deg selv før?
Nei. Hadde nok ikke vært interessert i meg selv.
Det hadde jeg. Du burde det.
Istedenfor å vente på at noen skal skrive en biografi om deg.
Du smigrer meg, Anna.
Utrolig at jeg gjør dette, men...
Dette er en av historiene mine.
Tok du den med hit?
Jeg er en idiot, jeg vet det.
Nei, jeg kan lese den.
Jeg har bare tatt et par timer...
Ikke tenk på det. Det er en ære.
Du bruker briller.
Bare nylig.
Jeg liker dem. De ser bra ut.
Jeg var usikker på innfatningen.
Den er fin.
Jeg pleide å ha perfekt syn.
Hater du ikke å bli eldre og se at alle delene dine svikter?
Nei. Du er for ung.
Gid.
Jeg trodde at jeg ville ha oppnådd mer innen nå.
Du må bare drikke mer alkohol.
Og du eier vel butikken?
Jeg arvet den.
Det er mer press enn jeg hadde forventet.
Faren min var veldig stolt av den.
Nesten for stolt.
Jeg prøver å leve opp til det.
Hvor vokste du opp?
Woodside i Queens.
Foreldrene mine bor i Florida, måtte de hvile i fred.
Jeg har også en tåpelig bror
som bor på Long Island, så...
Hva med deg?
Jeg er enebarn,
men står noen av søskenbarna mine nær.
Jeg tror jeg har noen søskenbarn. Tror jeg.
Du er ikke så glad i familie?
Nei, jeg liker å være alene.
Men ikke hele tida.
Du er her med meg nå.
Jeg trenger jo alltid noen å drikke med.
Takk. Det var morsomt. Jeg tror jeg er litt brisen. Er du?
Det skal mye mer til.
Å nei. Har jeg dummet meg ut?
Hva var det Dorothy sa?
"Kan du noensinne tilgi meg?"
Hva er det? Sa jeg noe galt?
Nei.
Du sa ikke noe galt.
Bra.
Dette var hyggelig.
Ja.
Alltid hyggelig å få en ny venn.
Absolutt.
Snakkes vi snart?
Når jeg har lest historien din, sier jeg fra.
Jeg har det travelt for tiden,
så jeg vet ikke om jeg får tid med det samme, men...
Det går bra.
God natt.
Kjære Lee, Vær snill. Anna.
Kjære gutt, jeg nøt virkelig praten vår,
og jeg var ikke det minste sint på grunn av artikkelen.
Min profesjonelle bortgang har vært gledelig profetert i årevis,
men likevel venter jeg på dine rubinrøde lepper i Blue Harbor,
i tilfelle sjelen min skulle svekkes.
Deres ærbødige, og med sterkt håp,
Noël.
Dette er jammen et funn.
Enig.
Som du vet, tror jeg at jeg alt har en kjøper.
Jeg skal ringe ham så snart du går.
Jeg sendte Marlene Dietrich-brevet til Los Angeles.
Jeg fikk en bestilling fra en samler der.
Flott.
Gjør dere det? Selger til andre samlere?
Ja visst.
Det er en hel verden med kjøpslåing,
som jeg for det meste ikke deltar i.
Det er mange skruer i denne jobben.
En stund hadde vi Hitlers dagbøker.
Husker du det?
Kriminelt.
Ja. Ikke alle begynner med dette fordi de respekterer talent og historien.
Ikke sant?
Jepp.
Lee?
Du burde bytte ut dusjgardinen, Lee.
Vil du diskutere innredning med meg?
Hvem ga deg juling?
Det er min egen feil.
Jeg hadde ikke nok penger, og visste det ikke før...
Før det var for sent.
Det skal jeg ikke engang prøve å forstå.
Jeg pleide å slippe unna med så mye.
Tror du jeg får arr?
Jeg fant ikke nøklene. Kom meg ikke inn i leiligheten.
Hva er det?
Og hvor er denne leiligheten?
Den var i 92nd,
så var den i 96th.
Du...
Du kan sove på sofaen min.
Takk.
Er dere klare til å bestille?
Jeg tar en hamburger, lettstekt, med løk.
Samme til meg.
Du sa du ville ha biff. Ta biff.
Er du sikker?
Han tar biffen.
Hvorfor tar ikke du biff?
Fordi vi kom hit så du fikk biff.
Takk.
Bryststykke eller T-ben?
Han tar T-bensteken, middels til lettstekt, og vi tar en runde til.
Hvordan har du klart deg så lenge?
Ikke undervurder vakre, blå øyne
og en dose gatekunnskap.
Det varer lenge her i byen.
Men jeg har kanskje strukket meg litt langt i det siste.
Ja, men hvem ville du bli? Hva var planen?
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Jeg tenkte jeg ville finne det ut etter hvert,
og det har jeg, for det meste. Jeg angrer ikke på noe.
Det kan ikke stemme.
Mener du: Hvorfor har jeg ikke ditt makeløse talent for å herme?
Er det det du tror jeg gjør? Tror du jeg hermer?
Jeg er en bedre Dorothy Parker enn Dorothy Parker.
Det kan jeg skåle for. Skål.
- Føttene av sofaen. - Seriøst?
Se på den.
Dette er ikke et herberge.
Vær så god.
Hvor gammel er den gamle pelsdotten?
Tolv.
Det er faen meg gammelt. Hvor mye er det i katteår?
Dette er Paul fra Armada bokhandel.
Jeg lurte på om du kunne komme innom i morgen?
Jeg har noen spørsmål angående det siste Coward-brevet jeg kjøpte.
Kom inn eller ring så snart som mulig.
Huff da.
Det er viktig.
Takk. Takk for at du kom med den.
Hei, Lee.
Hva er problemet?
Du vet at jeg har en klient som kjente Noël Coward.
Og han sa at
Mr. Coward aldri hadde vært så tydelig som han var
angående legningen sin.
Det var ulovlig på den tiden, og...
Uansett, brevet er visst falskt.
Jeg er sjokkert.
Onkelen min hadde vært frastøtt.
Fetteren din, mener du?
Ja.
Fetteren min har alltid vært veldig onkelaktig mot meg. Så.
Jeg fikk også en telefon fra Los Angeles.
Det virker som om et av brevene dine ble nokså kontroversielt
på et stevne der.
Jeg vil nødig måtte si det, men du står på en liste.
En liste?
Folk er på vakt.
Det er alt.
De vil ikke kjøpe fra deg lenger.
Hallo?
Alan?
Du fikk beskjedene mine.
Takk for at du kom.
Ja.
Jeg tok med noen nydelige Faulkner-brev jeg oppdaget.
Ikke derfor jeg ringte.
FBI har vært her og besøkt meg.
FBI?
De ba meg bruke mikrofon.
Det gjør jeg ikke mot deg. Jeg er grei.
Og hvis de vil ha meg som vitne,
skal jeg lyge.
Men du må betale meg 5000 dollar.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Kom igjen. Jeg skal ikke tyste.
Så sjenerøst.
Jeg har ikke 5000 dollar.
Du er smart.
Finn på noe.
Hallo, velkommen.
Tusen takk.
Bestemora mi døde nylig, og...
Nei, det er i orden.
Og jeg oppdaget disse i skapet hennes,
og jeg lurte på om de var av interesse.
"Edna Ferber".
Du har hørt om henne?
Ja.
Hun skrev den filmen med James Dean.
Jeg er vel ikke helt oppdatert på slikt.
Se på den. For en fin nipsgjenstand.
Så bestemora di samlet på brev?
Jeg kjenner ikke til noen av folkene,
men de må vel være verdt noe.
Og hvordan visste du at jeg kjøper sånt?
Gjør du?
Ja.
Ja. Jeg kan gi deg 50 dollar stykket.
Jeg føler på meg at jeg klarer bedre.
Ikke for å være frekk, men en butikk i Brooklyn tilbød meg 200 dollar for ett.
For ett?
Hvorfor solgte du ikke til dem, da?
Jeg hater bydelene.
Jeg er flink til dette.
Du burde se meg i aksjon.
Når forlot du sist leiligheten, Lee?
Hvor mye fikk du?
Det første stedet ga meg 600 dollar.
Den andre ga meg 1000 dollar.
Du er nærmere å betale tilbake den drittsekken med hans egne penger.
Han ga meg 1000 dollar!
Var han mistenksom?
Ikke søren.
Ville alltid bli skuespiller. Her.
Hvor mye sa du at han ga deg?
Hva?
Stjeler du fra meg?
Nei.
Hva sa jeg?
Han ga meg 1400 pluss 600 dollar. Altså...
- Var det ikke det jeg sa? - Nei, din tosk.
Det var ikke det du sa.
Du stjeler fra meg,
og du vet ikke engang hva du selger.
Greit.
Jeg gjorde en feil.
Greit? Her.
De er litterære skatter.
Unike, møysommelig skrevne vittigheter, greit?
De er ikke bare et papirstykke.
Det er en portal til en bedre tid
og et bedre sted der folk fortsatt respekterte det skrevne ord.
Greit! Jeg skjønner.
Skjønner du?
Du bør lære å respektere det du selger,
for jeg har skrevet det.
Altså...
Hva?
Altså...
Du etteraper andre. Veldig godt, sikkert,
men gi deg.
Ingen kjøper brev av Lee Israel.
Stjeler du fra meg igjen, så dreper jeg deg faen meg.
VARSEL FRA FBI
ADVARSEL: MULIGE FORFALSKNINGER
Tilhørte dette bestemora di?
Fant det i kofferten hennes. Jeg antar det er ekte.
Tror du det er ekte?
- Det ser sånn ut. - Bra.
Men det har vært noen forfalskninger i omløp,
så det må autentiseres
før jeg kjøper det, hvis det er i orden.
Du tok det vel med tilbake?
Det kunne jeg ikke. Visste ikke råd.
La du det igjen? Herregud, din tosk.
Slutt å kalle meg en tosk.
Havner i fengsel for dette.
Jeg tar selvmord først.
Og du kan ikke gjøre dette lenger.
Lee, kom igjen. Vi kan ikke slutte nå.
Alle er på vakt.
Jeg har ingen sjanse til å betale den tosken.
Kanskje
du kan stjele flere ekte, som første gang, så selger jeg dem.
Helt tilfeldig at jeg fant de brevene.
Hvor havnet de ekte? Hvem har dem?
Arkiver og museer,
og du må bevise at du holder på med research.
De lar ikke hvem som helst bare gå inn.
Du kommer deg inn på arkiver. Du er en berømt forfatter.
Du kan stjele brevene, kopiere dem,
erstatte dem med dine kopier og selge originalene.
Før, da jeg var tyv,
valgte jeg det jeg ville ha, ting som alltid kom i esker,
som tannpasta, og så, da ingen fulgte med,
tok jeg tannpastaen ut av esken, la den i lomma
og erstattet den med en brukt tube.
Hvis noen mistenkte det,
gikk de til hyllen og så at ingenting manglet.
Vinn-vinn.
Ikke for butikken.
Hva mener du?
Vinn-vinn gjelder ikke for den historien.
Du må alltid ødelegge.
Bare spis nudlene dine.
Hun trenger ferskt vann
og to tabletter to ganger daglig.
Og du må knuse dem i...
Slutt.
Du må knuse dem i maten slik jeg viste deg.
- Ja da. - Ingen snoking.
Hold deg unna senga mi, og ikke røyk.
Greit.
Kan jeg hjelpe deg?
Håper det. Jeg undersøker forfattere og alkoholisme.
Dermed, Lillian Hellman.
Her er kontrakten min med forlaget.
Jeg er mest interessert i private arkivmaterialer.
Alle slags korrespondanser,
brev, dagbøker, notatbøker.
Du kan få det vi har.
Jeg sa det måtte autentiseres. Han virket ganske nervøs.
Ser dette kjent ut?
Ja, jeg kjøpte det av henne.
Hallo.
"Bestilt, bestilt av Viking Press..."
Hva er alt dette? Hvorfor samler du på gamle skrivemaskiner?
Det er for komplisert å forklare. Det er jobben min.
Jeg inviterer ikke mange hjem.
Jeg er svært privat.
Du er visst ikke særlig glad i å se på TV.
Det gjør at hjernen råtner. Tror ikke på det. Jeg leser.
Hei, pus.
Hva har du der?
Litt kokain, litt heroin
og lille meg.
Nå starter vi festen.
Hallo?
Hallo. Elaine?
Nei.
Er hun der?
Nei, vil du legge igjen en beskjed?
Ja, dette er Lee Israel.
Å.
Og hvem er dette?
Dette er Marie.
Greit, Marie.
Kan du si at jeg har ringt?
Samme nummer.
Takk.
Hvor er den pokkers katta?
To.
Kom, pus.
Jersey.
Kom og få.
Kom nå.
Gudskjelov.
God morgen. Lillian Hellman-esken jeg jobbet med i går.
Ja, boka om fulle forfattere.
Hvem flere skal du skrive om?
Vet du hva? Jeg må rekke en buss.
Selvsagt.
Jeg skal finne det du trenger.
Helvete.
Vær så god.
Beklager hastverket.
Jeg blir så nervøs når jeg reiser.
Ja, så klart. Jeg også.
Takk.
Jepp.
Jack?
Jersey, mamma er hjemme.
Hva har han gjort med hjemmet vårt?
Hvor er du?
Hei sann.
Gjemmer du deg?
Helvete.
Greit. Jeg vet det ser ille ut, Lee, men...
Kom deg ut.
Greit.
Jeg klarte ikke å motstå ham. Han er så søt.
Du må forstå, Lee.
Kom deg ut av hjemmet mitt.
Hvorfor det?
Hva har skjedd?
Katten min er død!
Hva? Å nei.
Hva foregår?
Helvete heller, kom dere ut av hjemmet mitt!
Kjære deg, jeg kan forklare.
Dette er for mye kødd for meg.
Lee, beklager. Det er ikke min feil.
Det må ha skjedd nå nettopp.
Kom deg ut. Kom deg ut!
Beklager. Jeg gjorde som du...
DYRESYKEHUS
Hei, Miss Israel.
Går det bra med Jersey?
Å nei. Så leit.
Jeg har ikke hage, så jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Det er greit. Vi kan ta oss av det her.
Takk for at du kom.
Det hørtes viktig ut.
Det er det.
Ser ut til at du tok med deg Jersey.
Hvordan har den gamle kjerringa det?
Det var det jeg ville snakke med deg om.
Hun døde akkurat.
Jeg tenkte at siden hun var en gave fra deg...
Var hun?
Jeg ble for knyttet til henne.
Skal du få en ny?
Nei.
Jeg kan ikke erstatte henne.
Det hadde ikke føltes riktig.
Kanskje etter hvert.
Jeg besøker fortsatt Aunt Eleanor's ganske ofte.
Herregud. Har ikke tenkt på det stedet på lenge.
Er det fortsatt der? I 96th?
Akkurat som før.
Men nye katter.
Bor du fortsatt i 82th?
Hvor ellers?
Går det bra med deg? Det ser sånn ut.
Du kan ikke tenke deg hva jeg har gjort for å overleve.
Får du sove, Lee?
På og av.
Jeg skulle bare bli
mer enn dette.
Skulle jeg ikke?
Det var derfor du ville treffe meg.
Nei, jeg trengte det.
Jeg gjennomgår en krise.
Og du kjenner meg.
Nei, Lee.
Det var alltid en vegg mellom oss. Noe jeg ikke kunne trenge gjennom.
Jeg prøvde.
Søren også, Elaine...
Jeg prøvde hardere med deg enn med noen andre.
Nei, det gjorde du ikke.
Du gjorde alt du kunne for å bli på avstand.
Du løy, drakk konstant og var selvopptatt.
Jeg sa ikke at jeg var perfekt.
Du hadde det så elendig.
- Nei da. - Jo.
Jeg prøvde å få deg til å stole på meg.
Til slutt sluttet jeg å prøve.
Skulle ønske du ikke hadde det.
Du trenger ikke gå ennå. Kom igjen.
Lee, det er ikke min jobb lenger.
Å snakke deg ned fra kanten. Det er utmattende.
Jeg har time.
La dem autentisere alt de vil. De er ekte. Ikke gi deg.
Lee. Skal vi snakke om det?
Altså, jeg er så lei for det.
Etterpå kommer du rett hit.
Jeg skal være flink. Skal gjøre det godt igjen.
Be om kvittering. Jeg vil vite hvor mye du får.
Gi deg.
Hvor lenge skal du fryse meg ut?
Jeg stolte på deg.
Vet ikke om du har sett det, men det gjør jeg sjelden.
Og du minte meg på hvorfor.
Lee, jeg passet på katten din. Lover.
Det var et uhell, og jeg føler meg ussel.
Vi fortsetter å jobbe sammen fordi jeg ikke har andre valg.
Men vi er ikke venner,
og det tror jeg ikke vi har vært.
Lee.
Vi kan møtes i det offentlige,
og du skal ikke kødde til dette som alt annet.
Selg papirene, få pengene
og gi meg en kvittering.
Jeg kommer tilbake etter salget.
Er de ikke fantastiske?
Jeg bare vet at noen vil skatte dem.
Jeg trenger enda en.
Det kan diskuteres.
Hvor mye vil du ha for dem?
Jeg tenkte 300 dollar, per stykk.
Har du kontanter?
Det er 500 dollar.
600 dollar.
Tusen takk.
Kom igjen, her.
Nei. Jeg venter på noen.
Den er tydelig opptatt.
Jeg trodde nok at de var stjålet, men ville ikke spørre.
Hun ba meg selge dem som en tjeneste,
så jeg sa: "Selvsagt."
Som en tjeneste?
Tar du ikke imot en andel?
En liten en.
Veldig liten.
Vet du hva?
Å, jeg har ham. Det er...
Lee Israel?
Agent Solanas. Dette er agent Doyle.
Vi er her for å stevne deg for en føderal storjury.
Du skal for retten om to uker.
Vi har din ansatte, Jack Hock.
Han samarbeider, og det gjør også de du har solgt til.
Mr. Hock ber om at du ikke prøver å nå ham
på telefon eller plage ham på noen måte.
Det er forbudt for deg å ødelegge bevis i denne saken.
Hodepine?
Grusom.
Jeg kan ikke klandre deg.
Dette er ganske ille.
Du må nok sone.
Når det er sagt, er disse brevene nokså utrolige.
Jeg likte spesielt Louise Brooks-brevet.
Takk.
Hvis du vil jeg skal representere deg,
må du gjøre noen ting før du skal i retten.
Som?
Få orden på deg selv.
Først skal du få jobb. Hvilken som helst jobb.
Så skal du begynne som frivillig
for å vise hvor mye du angrer.
Hva? Hva slags frivillig?
Noe med barn å gjøre.
Herregud. Nei.
Dyr, da. Syke folk, samme det.
Du må vise at du har forandret deg.
Og du må begynne på AA.
Kan jeg stille deg et spørsmål?
Dem jeg solgte til,
tror du alle vet det?
Ja. Det gjør de nok.
Men akkurat nå er det din minste bekymring.
Hun har søkt jobb hos Scholastic Books som språkvasker
og har allerede jobbet over 40 timer frivillig
på et katteherberge.
Før jeg avsier dommen min...
Har du, det siste døgnet, brukt narkotika, piller, alkohol
eller noe annet som kan påvirke forståelsen din?
Nei.
Har du noe mer du har lyst å si
før jeg avsier dommen?
Ja.
"Jeg har levd i en tilstand av enorm skyldfølelse
og angst i månedsvis."
Ikke fordi jeg følte at jeg gjorde noe galt,
men fordi jeg alltid var redd for å bli oppdaget.
Jeg kan ikke egentlig si at jeg angrer på noe.
Lee.
Jeg gjør ikke det.
På mange måter har det vært den beste tiden i livet mitt.
Det er eneste gang
på en stund at jeg har vært stolt av arbeidet mitt.
Men det var vel ikke mitt arbeid?
Hvis jeg hadde lagt frem mitt eget arbeid,
hadde jeg åpnet meg for kritikk.
Og det er jeg for pysete til å gjøre.
Så mistet jeg katten min.
Hun var sikkert den eneste som virkelig elsket meg. Kanskje noensinne.
Jeg mistet vennen min,
som kanskje var en tosk, men han
tolererte meg.
Og det var hyggelig å ha ham hos meg.
Og jeg tror jeg har innsett at jeg ikke er
en ekte forfatter.
Og at,
kanskje, til syvende og sist,
var det ikke verdt det.
Det tror jeg nok.
"Jeg vil godta enhver dom retten avsier som velbegrunnet,"
og kan sone enhver dom jeg måtte få,
med full forståelse for at jeg har fortjent
"denne straffen."
Lee Israel, retten dømmer deg til fem års prøvetid,
pluss seks måneder med husarrest.
Du får bare gå hjemmefra for å gå til og fra jobben din,
den frivillige tjenesten din og AA-møtene dine.
Du får ikke forlate delstaten eller omgås forbrytere,
og du skal gjøre opp med ofrene dine innenfor dine evner.
Takk, Ærede dommer.
Dette er bra.
Veldig rettferdig.
Bra.
Ja.
Kjære Lee, Vær snill. Anna.
Takk for at du kom.
Det var ganske ubeleilig.
Jeg måtte flytte noen møter.
Vil du ha en drink? Jeg spanderer.
Ikke i dag.
Den nye medisinen får gin til å smake som munnskyll.
Det fjerner moroa.
Du inngikk vel forlik?
Det ordnet seg å tyste?
Tre års prøvetid.
Du får i det minste gå ut.
Du også.
Nei. Jeg er på et AA-møte i 10th Street akkurat nå.
Forbrytere på rømmen.
Kan ikke tenke meg hva som var så viktig at Lee Israel svelget stoltheten sin
og ba om å møte meg, så
ut med det.
Jeg har tenkt på å skrive en ny bok.
Om det som skjedde, og
det jeg gjorde, og
om deg. Hvis du lar meg.
Ikke søren.
Hva sier kjæresten min om han får høre om den lyssky virksomheten min?
Tror ikke våre forbrytelser havner i topp ti av dine lyssky virksomheter.
Det er vel rett.
Men jeg vil ikke ha en bok om meg.
Jeg er veldig privat.
Jeg må gjøre noe, og jeg må skrive igjen.
Hva med Fanny... Price?
Søren også. Brice.
Selv om det er skremmende, så...
Så tror jeg at det er meningen at jeg skal skrive om oss.
Jeg er fortsatt sint på deg.
Du behandlet meg ræva.
Jeg synes ikke du er særlig snill.
Jeg er enig.
Du er vel kanskje sint på meg også.
Kanskje hvis du ikke så så utslitt ut.
Tja...
Det ville alltid ta meg igjen etter hvert.
Du knullet deg jo gjennom Manhattan.
Det vil jeg ha skrevet på gravstøtten min.
Kan du gjøre meg 29?
Med perfekt hud.
Ikke få meg til å høres dum ut.
Takk.
Jeg er sent ute til et styremøte.
Sjåføren min venter.
Livet til en millionær.
Hva er det?
Jeg fikk så lyst til å spenne bein for deg.
Jøss.
Du er en grusom fitte, Lee.
Du også, Jack.
Jack ville ikke si hvilke historier han laget
for å forklare hvordan han hadde brevene.
Ei heller tok han imot forslag fra meg om historien.
Det betydde egentlig ikke noe, for han lyktes.
Han fikk alltid prisen han ba om.
Historiene hans, hva enn de var,
betalte husleien min
og holdt munnen hans full av store, nydelige, makeløst hvite tenner.
RENWICK & CO SJELDNE BØKER
En venn av meg har snart bursdag.
Han hadde nok elsket Dorothy Parker-brevet i vinduet.
Vakkert, ikke sant?
Kan jeg få spørre hvor mye et sånt brev koster?
Vi ber om 1900 dollar, innrammet og mattbehandlet,
og det har autentiseringsbrev.
Har autentiseringsbrev autentiseringsbrev?
Nei.
Det er garantert ekte.
Ingen kan skrive som Miss Parker.
Ingen før og ingen siden.
Min gode mann, jeg tilbyr mine motløse hilsener fra den andre siden.
Jeg har forstått det slik at du selger mine private brev
for nesten to tusen.
Tenke at stakkars Lee Israel bare fikk en brøkdel av det
da hun solgte dem til noen som så solgte dem til deg.
Jeg håper at dette brevet ikke påvirker salgsprisen
på den verdifulle gjenstanden.
Som jeg så berømt mumlet få stunder etter kremasjonen min:
"Unnskyld støvet mitt, kjære deg."
Kjærlig hilsen Dorothy Parker.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicB.org
Lee forfalsket og solgte omtrent 400 brev.
To av Lees forfalskninger var med i Noël Cowards biografi fra 2007.
De ble fjernet til andre utgave.
Nora Ephron sendte Lee en stansordre
og krevde at hun sluttet å imitere henne på telefonen.
Da hun senere i livet ble innkalt til jurytjeneste, svarte Lee:
"Jeg er en straffedømt forbryter og kan dermed ikke være jurymedlem.
Hvem var det som påstod at kriminalitet ikke lønner seg?"
Jack Hock gikk bort 19.10.1994, etter å ha fått
kjærlig pleie fra medlemmene av Gay Men's Health Crisis Center.
New York Times kalte Lee Israels bok
KAN DU NOENSINNE TILGI MEG?: EN SELVBIOGRAFI AV EN LITTERÆR FALSKNER
en "tarvelig og pokker så fabelaktig bok".
Tilegnet Leonore Carol Israel 3. Desember 1939 - 24. Desember 2014
Oversatt av: Birthe Lorgen, Deluxe